Беше силно заразен.
Не биваше да го пускам.
Казума. - Тук съм.
Ела насам.
Докладвай. - Да.
Минаха 3 дни от отварянето на портата.
Вдигането на бариери с помощта на неофициални и официални храмове,
успя да попречи на растежа на портала.
Но вече се налага да предприемем действия.
Намери ли Ято?
Господарке Бишамон… - Какво?
Сега сме сами.
Ако не подсушавате косата си, ще настинете.
Един въпрос. За какво беше тази битка?
Изобщо не помислихте за другите, а само за себе си!
Забравихте ли, че имате подчинени? - Стига!
Трябва да се погрижим за портата.
Аз съм виновна за появяването й.
Дори и сама, знам, че не съм готова да се справя сега.
Сега сте тази Бишамон, която познавам.
Кураха! Кинуха! Югиха!
Акиха, Каруха, Казуха, Цугуха!
Да вървим!
The Eastern Spirit Subbing Squad представя
УЛИЧЕН БОГ
Юкине, буден ли си?
Донесох ти закуска. - Мерси, Хийори.
Какво правиш тук, Ято?
Къде е Юкине? - Избяга от къщи.
Сигурно е отишъл при Тенджин. - Избягал е? Защо не го спря?
Защо? Нужен ми е, само когато имам работа.
Епизод 7: "Несигурност и съдба"
Здравей, Хийори. - Тенджин!
Какво има? Проблеми с уроците?
Извинете, виждали ли сте Юкине?
Да, мина сутринта.
Искам да работя за теб. Може ли?
Не издържа и месец.
Ти колко време беше с Ято, Маю?
Три месеца. - Каква смелост!
Аз не бих успяла. - Никога!
Стига! С Ято си от много скоро.
Защо идваш при мен? - Не мога да го понасям!
Няма храм, беден е, гаден е, има странно минало…
Пък си има и друго Съкровище.
Затова си помислих, че не е нужно да оставам, ако не искам.
Много се радвам, че молиш мен за помощ,
но не мога да те наема сега.
Ако и аз ти дам име…
Ще станеш като Нора.
Нора?
Всъщност, какво е Нора?
В началото мислех, че е име, но…
Норите са грехове. Нещо много лично от живота на един бог.
Лично е, схващаш ли?
Внимавайте какво говорите, господарю!
Така се казва, Цую! Не е никакво намекване, кълна се!
Съкровищата с много господари
са като улични котки и ги наричат Нора.
Тези, които имат по много имена,
са по-склонни да предадат господаря си.
Стават омразни на всеки.
Какво би казала ти, ако аз изведнъж поискам да ти стана покровител
и ти дам друго име?
Кое ще ти отива? Юми? Томо? Юко? - Това е малко…
Така е. Името ти е дадено от родителите ти, нали?
По интуиция хората не харесват имената си.
Норите са изпълнени с омраза. - Омраза?
Съкровището обикновено има един господар и служи само на него.
За да може да намери нов господар,
предишният трябва да премахне своето име.
Както беше с Маю. - Как съществуват Норите тогава?
Обикновено…
Те изпълняват задачи, които никой не би дал на своето Съкровище.
Тенджин,
познавате ли Нора, която да е на годините на Юкине?
Извинявай. Пита достатъчно неща.
Самото им споменаване ни кара да се чувстваме зле.
Много сте спокоен, господарю.
Спокойно, аз никога не съм ги използвал и нямам намерение.
Не желая да имам връзка с подобно същество.
Винаги си имал мен. - Нора.
Винаги съм те следвала, а ти така и не ме повика повече.
Самотна съм.
Момчето е нестабилно. Просто се отърви от него.
Използвай мен.
Много по-полезна съм от него.
Юкине го няма никъде.
Този аромат не е на Ято…
Бишамон?
Значи все пак ни виждаш. - Ти си от нейните…
Ти си онзи жив призрак. Или полудемонът, по-скоро.
Ято пак е не е направил нещо както трябва.
Ще ме убие!
Замръзни!
Не мога да се движа!
Заспи.
Помогнете ми, богове!
Мъртва съм си!
Казума, намери ли други демони? - Не.
И аз не подушвам никого.
Кураха е прав. Изчистили сме зоната.
Остана зоната на юг-югоизток.
Мен не ме ли виждат?
Рано е, но нека се отправим натам.
Ще ви настигна, когато проверя всичко още веднъж.
Добре. Съжалявам, Кураха. Знам, че още не си се излекувал.
Това не е нищо особено.
Пази я, Кураха. - Естествено!
Не приличат на Тенджин и Кофку.
Като истински екип са.
И в същото време не са…
Нямаше да съм толкова спокоен на твое място, Ики Хийори.
Откъде знаеш името ми?
И мога да се движа…
Мога да усещам всичко покрай себе си
и да му влияя, както направих сега.
Портмонето ми! Но кога…
Ако пак се сблъскаш с Бишамон,
помисли повече за живота си, ако го цениш.
Защо ми помогна? Не мразиш ли Ято?
Той си остава наш враг, но…
Аз му дължа много.
Как се чувства той сега?
Беше много лошо замърсен.
Много ли е лошо?
Заразата не е дошла отвън, а отвътре.
Съкровището на Ято… Секи, нали?
По-добре да го изостави веднага.
Да го изостави? Няма нищо страшно!
Юкине е добро дете, което някога е било човек!
Да убиеш Съкровище, не е ли като да убиеш човек?
Ято уби едно Съкровище преди. Убивал е и хора.
Трябва да направи нещо, докато не е станало късно.
Ако Съкровището върши само злини, ще разболее господаря си.
Ако го остави, болката ще нарасне
и ще се разпространи из цялото тяло.
Защо изобщо Ято използва подобно оръжие?
Ти си му приятелка.
Не ти ли е казвал нещо? - Не…
Знам, че звучи странно,
но трябва да помогнеш на Ято.
Длъжник съм му и не искам да го загубя.
Разбирам.
Ако проблемът с този Юкине не бъде решен скоро…
Проклет стар дъртак!
Отказаха ти, а?
Млък!
Какво искаш?! - Имаме работа, Юкине.
Да видим супата.
Това ли е работа?
Не си никакъв бог! Поне си намери някаква агенция.
Млъкни, използвачо! Това е уважавана работа с добри клиенти!
Без хора за през нощта, собственикът е за никъде!
Отвратително! Защо трябва да се занимавам с това?
Наистина си тук. - Дайкоку?
Ято! - Кофку!
Далеч с твоето нещастие! - Как смееш да й го причиняваш?!
Напълно справедливо е!
Вие постоянно разорявате хората!
Запазена марка ни е, и винаги става!
Боли! Погали ме, Хийорин!
Така добре ли е? - Хийори?
Здравейте.
Хийорин ни доведе до тук!
Тя ли? И как ме намери?
Заради аро…
Няма да ти каже. - Мога да го видя и сам.
Какво искате?
Получихме неподходяща работа и я прехвърляме на теб.
Нямаш друга работа, нали? - Май съм заинтересован…
Ято… Не си ли малко блед?
Пак ли не си ял?
Юкине, какво направи?
Не мислиш, че съм откраднал, нали?
Сериозно? Дори богът, който ми даде име…
Трябваше да си остана мъртъв.
Юкине, все пак си откраднал, нали?
Ято…
Приемам работата.
Кофку, Дайкоку, останете в магазина. - Чакай, как така…
582 йени!
Благодаря, че пазарувахте!
Елиминирай демона, появил се над Камиидо.
Трябва да е просто.
Сигурно всички получават такива задачи, откакто се появи портата.
Ято. За Юкине… - Ще го намеря.
Не мога да убивам демони без Съкровище.
Затова ми трябва добро Съкровище.
Не искам да говорим точно за това.
Как да го кажа… - Знам.
Време е да решим този проблем.
Да се отърве от него веднага.
Хийори, какви ги вършиш?
Ято. - Да?
"Да имаш полезно Съкровище"? Те не са предмети!
Юкине си е Юкине.
Трябва да говориш с него
и да го приемаш като човек, не като Съкровище.
Моля те! - Хийори…
Имаш много хубави очи.
С цвета на непознати плодове,
които дори птиците не ядат.
Не са нито сладки, нито кисели или отровни,
нямат нищичко в себе си.
Напълно безполезни и празни.
Никой не ги събира,
затова изсъхват и умират сами.
Горкото малко момче. - Юкине!
Какво правиш, Нора?
Използвай ме, Ято. Както преди.
Мога да убия всичко, което се изпречи на пътя ти.
Ято…
Секи!
Не е нужно да я слушаш, Юкине.
Фокусирай се върху… това!
Демон?! Ято!
Ти, който посмя да оскверниш земята на слънцето,
изправям се пред теб като бог, заедно със своя Секи,
за да те залича завинаги!
Разкъсване!
Не успя ли?
Значи ще си играем игрички, а?
След всичко, което ми причини…
Мирише добре… - Ято! Бягай!
Мирише добре…
Светена вода? - Нора! Просто си върви!
Може да е глупак, но аз го намерих и аз го кръстих!
И ще го пречупя!
Разкъсване!
Ято…
Отказа ти.
Репутацията му говори друго за него.
Хайде.
Ако проблемът с този Юкине не бъде решен скоро,
Ято ще умре.
Ято ще умре…
Превод: GFotaku Редакция: mrnkaloto
Eastern Spirit ® 2014
Следва: "Отвъд линията".